(klidná klasická hudba)
[Georgina] Je mi líto, Hudsone,
Zapomněl jsem svůj klíč.
- To je v pořádku, slečno.
- No tak. (tloukání motoru)
-[Georgina] Je tam paní Bellamyová?
- Je ráno pokoj, slečno.
(Bručí paní Bellamyová)
-[Georgina] Dobrý den, Hazel.
- Dobrý den.
-[Georgina] Pojďte dál.
- Díky.
- Tady je Dennis Kemp Royal, co to je?
- The Royal Welsh Fusilliers.
- Paní Bellamy, můj druh nevlastní bratranec sňatkem.
-[Paní. Bellamy] Jak se máš?
- Jak se máš?
- Právě jsme byli na obědě
s Dennisovou matkou v Richmondu,
a tyhle jsou z její zahrady.
- Oh!
- Říká se jim veselé vdovy.
- Děkuji.
Jsou krásné.
- Jeli jsme zpátky přes Putney.
Bylo to krásné, hodně všichni lidé vypadají šťastně.
Není to divné?
Znamená to válku chystá se skončit?
- Jestli je, tak všechno moje úsilí bude promarněno.
- (směje se) Hazel se balí
stovky tlumičů a věci na frontu.
- No, můžu si jeden dát?
Zítra jdu na frontu.
- Oh, ne; tyto jsou pro obyčejní vojáci, že?
-[Paní. Bellamy] Ano.
- Hazel si myslí, že důstojníci si mohou koupit vlastní v Harrods.
- Oh Hudsone, mohl bys? vzít za to vázu?
Zařídím je sám.
-[Hudson] Velmi dobře, madam.
- A dostaneš mě co jsi slíbil?
- Dobře.
Zůstaň tady a promluv si s Hazel.
- Posaďte se.
- Řeknu vám jak mají ženy číšníky
v těchto dnech v Athenaeu.
- Co bude dál.
- Ale Rose čeká stoly tady, paní Bridgesová.
- Kde je Daisy?
- U pekaře, Pane Hudsone.
- Pak buď tak dobrý, abys řekl voda v této váze, Rose.
Vezměte to na paní v ranním pokoji.
- Dobře, můžu až to dokončím.
- Až se vrátíš, Rose.
Povinnosti v domácnosti musí ještě občas
mít přednost před armádní obuv.
Jsou to ponožky, beru to?
- A přilby bally-clav.
- A přikrývky.
Četl jsem tento plakát;
říkalo, že každá žena kdo tím, že pracuje,
pomáhá uvolnit a muž pro boj,
vykonává národní válečnou službu.
-[Paní. Bridges] No, brát brandy a limonády
starým pánům v klubu Anth-enaeum
nezní mi to jako pomáhat válečné službě.
[Ruby] Ale jestli to pomáhá
propustit člověka za bojuješ, paní Bridgesová?
- Nemají toho moc dělat bojovat v ponožkách, Ruby.
- Měl jsem to na starosti mužů z mého pluku
kteří se vrátili z frontě, raněn u Neufchatel.
Téměř v rekonvalescenci připraven vrátit se nyní.
No, dovedete si to představit Cítil jsem se spíše jako podvodník.
-[Paní. Bellamy] Mluvili? vám jejich zkušenosti?
- Moc ne.
Myslím, že to věděli byla další řada na mně.
- Děkuji, Rose.
(papír šustí)
Bude vám vadit jít?
- Ne, ne, je to lepší teď už to vím jistě.
A mám štěstí; já jsem potkal Georginu.
- Štěstí?
- Ach ano; to dělá celý ten rozdíl,
mít někoho na mysli.
Jsem si jistý, že tvůj manžel souhlasil by.
- Ano.
- Ano, ano, dává důvod k tomu všemu.
-[Paní. Bellamy] Máš znáte se dlouho?
- Ne, ne, jen a velmi krátce,
a přirozeně nemůžu zeptat se jí na cokoliv.
Ale jestli se vrátím v jednom kuse...
No každopádně už je
zabodoval s mou matkou.
- Je to strašná podobizna,
ale jestli to opravdu chceš?
- Ach ano, chci.
Děkuju.
-[Georgina] No, bude dáme si čaj?
-[Daisy] Dobře, děkuji velmi, pane Schoenfelde.
- Neznáš ze máme potíže
dostat mouku, Daisy.
- Dobré odpoledne!
- Dobré odpoledne.
- To je Daisy, má drahá, z domu paní Bellamyové.
- Ah, dobře se opatruj bochníků zose, Daisy.
Oh, jsou vzácné v dnešní době jako zlato.
- Nenechte nikoho krást je od vás na ulici.
(Daisy se směje)
- S moukou tak vzácnou, a žádné uhlí pro mé pece,
Umím upéct jen dvě dny v týdnu.
Kolik chlebů jste dodali?
- Čtyři, má drahá; za laskavost
starému zákazníkovi, paní Bridgesová.
- Oh, řeknu jí to.
Tady, tyhle ha'penny housky se zmenšily.
-[Pan. Schoenfeld] A dražší; teď penny.
- Máš velké štěstí mít je,
můj drahý. - Ano.
- Nemůžeš dostat housky jako zat kdekoli jinde v Londýně.
- Oh, a jak to udělat zvládneš to teda?
- Speciální metody.
Stejným způsobem jako já vás horké křížové buchty o Velikonocích.
- Jsem zpět, matko; můžu si dát svůj čaj?
- Nepřijdete do zis nakupovat, když máme zákazníky.
- Ahoj, Wilfrede.
- Chce se připojit nahoře v armádě
v 10 letech, ptám se tě.
- Doufám, že nebude muset.
Doufám, že tato válka brzy skončí.
- Bude, bude; o tom není pochyb.
Už tlačíme Fritz zpátky, co, Wilfrede?
- Pojď, Wilfrede.
- Rád si hraje na vojáky.
Dávám mu nějaké jeho narozeniny.
- (směje se) Mám narozeniny příští týden, příští středu.
- Je to tak? Pak vy musí mít dort.
- Oh, neviděl jsem a narozeninový dort na věky.
-[Pan. Schoenfeld] Budete mít jeden; nech to na mně.
- Dobře, děkuji moc, pane Schoenfelde.
Neměli byste se trápit.
-[Pan. Schoenfeld] Jak je Edward nastoupí?
- Dobře.
Dostávám hezké veselé dopisy.
- Zepředu, jo?
- Ne, Codford St. Mary, jeho tábor na Salisbury Plain.
- Řekni mu, ať tam zůstane.
- Budu, (směje se) ahoj!
-[Pan. Schoenfeld] Sbohem!
(zvonek u dveří zvoní)
(Bzučení Daisy)
- Radši nám udělej čaj, Ruby.
-[Hudson] Oh, opatrně.
- Ach, to je můj chleba?
- Ano, paní Bridgesová, a mám štěstí, že nějaké mám.
Pan Schoenfeld nám to nechal tyto jako zvláštní laskavost.
- Zvláštní laskavost, opravdu; Měl bych si to myslet,
vzhledem k tomu, že jsme byli mít od něj chleba
od té doby, co si pamatuji.
- Nechceme žádné zvláštní laskavosti, Pane Schoenfelde, děkuji.
- Proč ne, pane Hudsone?
-[Paní. Bridges] Jsou velmi milí lidé.
Také velmi dobří obchodníci.
-[Rose] Nejlepší pekaři tady.
- Mám ho rád; on je vždycky vždy tak milý a laskavý.
- Od té doby jsem ho sledoval byl to mladý kluk,
když jeho otec poprvé pojď sem
a otevřel obchod.
- Přesně tak, paní Bridgesová.
Od chvíle, kdy poprvé přišel jeho otec tady jako německý uprchlík
z prusko-francouzské války.
- Nemyslím, že docela rozumím jak to myslíte, pane Hudsone.
- já ano; Četl jsem leták.
Pan Hudson si to myslí pane Schoenfelde,
je německého původu,
začne otravovat chleba.
(Daisy se směje)
-To není k smíchu,
Ujišťuji vás, Daisy, Rose.
Tak dávno jako naposledy srpna, všichni nepřátelští mimozemšťané
měli povinnost se registrovat na jejich nejbližší policejní stanice.
- Nepřátelští mimozemšťané?
- Živí Němci
a pracovat tady, paní Bridgesová.
A i když vláda od té doby uzná za vhodné
na stáž tisíce je na zvláštních místech,
mnoho dalších je stále roaming zdarma.
- Proč?
- Protože jsou mazaní, Ruby.
Změní si jména.
Četl jsem to v novinách
volala městská firma Bratři Sieboldové
změnili svá jména pro Carson Brothers,
a muž jménem Rosenheim oznámil v Timesech
že by byl znám v budoucnu jako Rowles.
- Ale Alfred Schoenfeld nezměnil své jméno.
Proč není v jednom z jsou to zvláštní místa?
- Protože je znárodněný Brit,
a stejně vlastenecký jako ty nebo já.
- O to nejde, Rose.
Někteří z vás to možná vyslovují shawn-field pro pohodlí,
ale správným způsobem je shen-cítil.
Jméno a pravopis jsou Němci;
a věř mi, jestli jeho otec ještě žil,
určitě by byl již internován.
- Tak radši mrtvý.
- Pro jeho vlastní ochranu stejně jako cokoliv jiného.
- Ochrana? od koho?
Od nás, nebo od Němců?
já tomu nerozumím to, pane Hudsone.
- Ano; budete muset vysvětlit to nám, pane Hudsone.
- Budu, rád... - promiň,
- Paní Bridgesová. - Pane Hudsone,
ale mám co dělat.
- No...
- Špióni?
- Ano slečno; byly případy
přemožení signalistů
a vypravované vlaky po špatných řádcích
a sjet z kolejí,
a Němci byli ulovených na východním pobřeží
signalizace německým ponorkám.
A byly nalezeny bomby
v kufrech němčiny vychovatelky.
- (smích) Ne, to je příliš, Daisy.
- Ne, není.
- Tady, uvidíš, jestli se ti budou hodit.
-[Georgina] Děkuji, Hazel.
- Daisy, kdo to říkal ty o německých špionech?
- Pane Hudsone, madam.
Četl o tom v novinách,
a řekl nám všem abychom byli ve střehu.
- Ale já nevidím, co ty mohla bys to udělat, Daisy,
nebo co by kdo z nás mohl udělat.
- Také jsem četl tyto příběhy,
a myslím, že jsou přehnané.
Dej to všechno ven tvoje mysl, Daisy.
- Ano, budu, madam.
Pan Hudson říká noviny neříkají dost.
Říká, že mají náhubek, jako psi, aby je přestali kousat.
No, myslel jsem válku probíhal ve Francii,
ale není; jeho tady jde,
přímo pod nosem, a my to nevidíme.
Bude to všechno, slečno?
- Ano, děkuji, Daisy.
- A pan Hudson říká, pokud prosím, madam,
dávat pozor na tenisové kurty.
- Tenisové kurty?
- Ano, madam, německy lidové domy.
'Protože opravdu, říká, jsou to plošiny pro zbraně.
- Ano, děkuji, Daisy.
(dveře se zavřely)
- Hudson pracuje vlastenecký zápal.
- Je to ono?
Tak si užij večer, Georgina.
Ten mladý poručík který přišel dnes odpoledne,
vypadal velmi okouzlující.
- Dennisi? Ano, je velmi milý.
Vede mě tam viz La Traviata.
- Půjdeš ho vidět? zítra na frontu?
- Ach ne; jeho vlak jede v osm. (dveře vrzají)
Řekl mi, ať mi nechybí spánek krásy. (směje se)
(Paní Bellamy si povzdechne)
(cvaknutí lampy)
-[Pan. Bellamy] Tohle Obchodní vzhled Dardanel
stále více jako a velká chyba z naší strany,
pokud tyto nejnovější zprávy je třeba věřit.
- Jsou?
-[Pan. Bellamy] Cože?
- Mají se jim věřit?
Kolik pravdy je vyprávějí noviny
o něčem v dnešní době?
- No, to není vždycky v našem nejlepším zájmu
být řečeno doslovná pravda.
Mohlo by to vést k poplachu a zmatek;
proto máme tisková kancelář.
- Být selektivní v tom, co můžeme, nebo nemusíme to říct?
-[Pan. Bellamy] Ano.
- Pak je propaganda víc důležitější než pravda?
- Správný druh, správně manipulováno; no, samozřejmě, že je.
Aby se udržela morálka veřejnosti.
To si musíte pamatovat lidé v dnešní době
spoléhat na jejich noviny více než kdy předtím.
Musíme udělat jejich nejlepší využití.
- Tak je naplňte příběhy německého zvěrstva.
- Ach ano, jdou někdy příliš daleko.
Existuje, to je co lidé chtějí číst.
Posiluje to jejich odhodlání porazit nepřítele.
Myslím, že je to oprávněné.
- Richarde.
Lidé jsou buzeni těmito ohavnými příběhy
do bodu nekontrolovaného hysterie.
Všichni hledáme pro špiony pod postelí.
Je to směšné.
Můžete vyčistit kafe, děkuji Rose.
-[Pan. Bellamy] Vládní popírání fám
o špionech každý den.
- Nikdo jim nevěří; proč by měli?
Lidé vědí, že nejsou být řečeno pravdu,
tak věří tomu, čemu je jejich představivost jim říká;
a brzy začnou jednat hloupě
skrze strach a nevědomost.
- Zajímalo by mě.
Rose, co myslíš o všech těch špionážních příbězích?
- Nevěřím a slovo o nich, pane.
- Ani ty Hudsonovy říkal jsem ti to, Rose?
- Hudsone?
- Dobře, pane Hudson vždycky měl na kapotě včelu
o špionech; pomyslel si Alfred byl špión.
Alfred byl náš sluha co šlo do Německa a...
- Ano, vím o Alfredovi.
Děkuji, Rose.
Rose možná nevěří oni, ale ostatní ano.
- Co tím myslíš?
-[Paní. Bellamy] Myslím měl bys vědět
stav morálky v tenhle dům, Richarde.
- Dobře.
Jaké příběhy konkrétně šíří se Hudson?
- Hrozné věci.
Čte je v méně renomované noviny každý den.
- No, tak to musíš promluv si s ním.
- No, to ne myslíš, že bys měl?
Tolik by toho bral lépe od tebe.
- Ne, Hazel, je to na tobě.
Ty jsi milenka domu.
A jako tento konkrétní problém zahrnuje služebné,
je vaším úkolem s ním mluvit.
No, musím dostat pryč do sněmovny.
Řekni Hudsonovi, že ano být na večeři.
Sbohem, má drahá.
(dveře se zavřely)
(hodiny tiše tikají)
(klepání na dveře)
(vrzání dveří)
- Dáš si šálek čaje, pane Hudsone?
- Cože?
Ne, ne, děkuji.
(cvaknutí dveří se zavřou)
- Děkuji, Daisy.
(dveře se zavřely)
Oh, všechno jste udělali velkolepě.
- No madam, cokoli může pomoci našim chlapcům.
Rubín?
Je to ponožka nebo šátek?
- Není to moje, paní Bridgesová.
- Určitě není můj.
- Tady jsou další o' ty staré časopisy.
- Oh, děkuji Rose.
- Dobře, tady.
Kam se vejdeme pro vás, paní Bridgesová?
- Oh, díky, díky Rose.
[Rose] Tady můžeš měj jednu, drahá.
Oh, to není pro balím, madam.
To je osobní záležitost pana Hudsona.
- Oh, chápu. (směje se)
[Rose] Přestaň číst.
- Až budete mít všechno hotové balení,
dal byste krabice v přední hale?
Budou shromažďovány dnes večer.
- Velmi dobře, madam.
Ruby, nejede pan Hudson?
dát si svůj šálek čaje tady?
-[Ruby] Ne, paní Bridgesová; žádného nechce.
Zdá se, že má legrační náladu.
-[Paní. Bridges] Stále naštvaný
ta Dumfriesova sestra, očekávám.
-[Daisy] Jaká Dumfriesova sestra?
[Rose] Ta, která byl zpustošen Němci.
-[Daisy] Tady, to nikdy to nebyla pravda, že?
- Slyšíte jen jednu setinu součástí zvěrstev
spáchaný v této válce, Daisy.
-To říká můj přítel jsou tu belgické dívky
procházky po Londýně s useknutýma rukama,
a tady je továrna kousek za Berlínem
kde se rozplývají dolů mrtvá těla
k výrobě maziva pro zbraně.
- Oh, buď zticha, Ruby.
Zvedni ten provázek a zavaž svou krabici.
(provázek twangs) (Ruby si povzdychne)
(rychlé kroky)
(klapky zavřené)
(hodiny na římse slabě tikají)
(cvaknutí dveří se zavřou)
-[Paní. Bellamy] Hudson.
- Madam.
- Vím, že jsi byl
komorníka v tomto domě dlouhou dobu.
-[Hudson] Madam.
- A to se zdráhám kritizovat vaše chování
v síni pro služebnictvo, což je vaše vlastní starost.
- Ano, madam?
-[Paní. Bellamy] Znám tuhle válku
vás velmi rozčiluje.
- Opravdu, paní, myslím jsme z toho všichni naštvaní.
- Ano.
Hudsone, chci buď k tobě upřímný.
Slyšel jsem Daisy říkat Slečno Georgina
příběhy tzv Německá špionážní činnost
které od tebe slyšela.
Vyprávěla je v a způsobem, který ji jasně znepokojil,
pravděpodobně vylekal slečnu Georginu, a rozhodně mě to vyděsilo.
- Jsou alarmující příběhy, madam.
- V tomto smyslu ne, Hudsone.
Byl jsem vyděšený, že bys měl šířit tyto příběhy
které z větší části nejsou ověřeny.
-[Hudson] Ale madam, noviny--
- Ano, vím o tom noviny, Hudsone.
A určité druhy časopisů které se zdají být v oběhu,
tisk příběhů a obrázků že někteří lidé chtějí vidět.
Například ta skotská zdravotní sestra
to mělo být být mučen v Belgii.
- Myslíte sestru Humeovou?
-[Paní. Bellamy] Ano.
Bylo dokázáno, že jí sestra vymyslela příběh,
protože sestra Humeová ano dobrovolně do služby,
ale ona vlastně nikdy opustil Huddersfield.
- To bylo oznámeno později, ale--
- Ale vy tomu nevěříte.
Hudsone, copak to nevidíš jak nezodpovědné mluvit
může ovlivnit nevinné životy?
Němci jsou lidské bytosti, úplně stejný jako my.
Pokud sami sobě nemůžeme uvěřit schopný takových hrůz,
jak jim to můžeme věřit?
Sluhové byli neklidní těmito příběhy, Hudsone,
a chci, aby to přestalo.
rozumíš mi?
- Ano, paní; ale dovolíš,
Nemohu změnit své vlastní pocity.
A cítím se silně že tato válka
se jen nebojuje na bojištích,
ale tady mezi námi.
- Ze všech vašich údajných špionážní příběhy, Hudson,
má jen jeden jediný špión byl chycen a odsouzen:
Carl Hans Lody.
- S úctou madam, byl tam i ten holič
na kaledonské silnici.
- Ano, máte docela pravdu.
Zapomněl jsem na holiče na kaledonské silnici.
- Omezím svůj jazyk paní; omlouvám se.
Oceňuji, že existují důvěřivé mladé mysli.
- Důvěřivý, ano.
- Přesto by měli uvědomit si
naprostá divokost a brutalita těch,
ta prasata, Hunové, madam. -[Paní. Bellamy] Hudsone!
- Jsou to nelidská monstra!
- Jsou to lidské bytosti, Hudsone!
Už nejsou nakloněni
ke krutosti a nelidskosti než jsme my!
To jsou lži!
Nedělejme tedy žádné další příběhy
špionů nebo zvěrstev v tomto domě.
Rozumíte?
- Pokud jsou vaše rozkazy, paní.
- Ano, Hudsone.
(papír šustí)
- "Ze všech činů hanba páchaná na plavidlech,
„jeden vyčnívá nahoře všechny ostatní:
"potopení Cunard parník Lusitania.
"Tato skvělá loď, pýcha Atlantiku,
"procházel kolem staré hlavy." Kinsale sedmého května,
„když se stala obětí do německé ponorky.
„Bylo těsně po obědě.
„Velká vložka se zapařila na klidné sluncem zalité moře.
„Matky a sestřičky si hrály
"se svými dětmi na palubě,
"neboť jich bylo mnoho děti na palubě.
"Najednou, bez varování, zasáhla dvě torpéda;
"a vložka se potopila, nos." dolů, ve velmi krátké době.
„Mnoho stovek lidí byly vrženy do moře.
„Nebyly žádné lodě na dosah ruky.
“ Rodiče zdrželi své děti ve vodě
„dokud se oba potopili naprosté vyčerpání.
„Jedna matka držela své dítě nad ní, dokud nepřišla záchrana,
"ale zima zabíjela." ten malý
„Než to bylo možné vzít z moře.
„Bohatí a chudí, milionáři a dělníci,
"Statočně se setkali se svou zkázou.
"Blízko 1200 duší zahynulo,
“ a Německo prohlásilo sama činem
„nepřítel lidské rasy“.
- Příšery.
(klepání na dveře) (Růže tiše)
(dveře vrzají)
- Ahoj, Rose.
Pár chlebů navíc pro paní Bridgesovou,
a překvapení pro Daisy: dort k jejím narozeninám.
- Oh, to je něco vy, pane Schoenfelde.
Přijdeš a já uvidím, jestli Najdu na to svíčku.
-[Paní. Bridges] Kdo to je, Rose?
- Odpoledne, paní Bridgesová, Pane Hudsone.
- Odpoledne, pane Schoenfelde.
- Ahoj, Daisy.
- Dobrý den!
- Mnoho šťastných návratů.
- Děkuji.
- Pane Schoenfelde, máte ten odznak, protože jsi...
- Ruby! (tuts)
- Protože jsem co, Ruby?
- Nic.
- Podívejte se, co má pan Schoenfeld přinesl pro Daisy!
(ženy lapají po dechu)
Mnoho šťastných návratů dne, Daisy.
- Mnoho šťastných návratů dne.
- Brzy budeš mít kousek z toho, pane Schoenfelde.
- Děkuji.
- Je to krásné; já opravdu nečekal to. (směje se)
- Oh, vždy dodržím slib.
- Hele, no tak, jsi měl
nejdřív sfoukni svíčku, něco si přát.
[Daisy] Oh, vím, co si přeji.
Kéž by tu byl Eddie.
-[Paní. Bridges] Oh, neříkej to!
To se nesplní.
-[Pan. Schoenfeld] Já ne vědět, jak to bude chutnat.
-[Daisy] Piliny, pravděpodobně. (smích)
-[Paní. Bridges] Oh, ty nevděčná holka.
Upekla to paní Schoenfieldová?
-[Pan. Schoenfeld] Ano, měla;
a můžu ti říct, Daisy,
udělala by chutnou dort z pilin.
(Smějí se Daisy a pan Schoenfeld)
- To bych nechtěl mysli na sebe,
jen Daisy to zmínila měl jsi něco na mysli.
- Mm-uh, vychutnejte si nás.
(Paní Bridgesová se směje) -[Ruby] Krásné.
- Není to pan Hudson? bude mít nějaké?
- Hm.
(rychlé kroky)
(klapky zavřené)
Asi nemá velký hlad.
(Paní Bridgesová se směje)
(tloukání motoru)
- Tady, nedal jsem Daisy ještě trochu.
Oh, nech mě přerušit ty jedna Daisy.
Já ti dám kousek se sedmikráskou na něm.
- Oh, to je velký kousek.
-[lékař] Ano, zuby jsou v pořádku.
Nějaká vážná nemoc, operace?
- Ne, ne; Nebyl jsem léta v nemocnici, pane.
Ach, moje koleno; teď jsem to udělal jednou mi poškodil koleno.
- Zhluboka dýchejte.
(Pan Hudson se nadechne) Ven.
(Pan Hudson vydechne) - Ale to ne--
dal mi nějaké potíže dlouho.
A co se týče nemoci...
-[lékař] Ještě jednou.
Ven.
- No, občas zima, víš;
ale nikdy nic nedržet pryč od svých povinností.
[lékař] Křečové žíly?
- Ne, pane.
- Dobře.
Položte si ruku na levé oko
a přečtěte si to oznámení, ano?
- Eh, jaké oznámení, pane?
- Ten támhle před vámi.
Se zapnutými písmeny.
- E, O, S... R. V.
- Ano; teď ten druhý.
- E, O, S, V, N--
Ne, ne, M.
Oh, omlouvám se; mé oči se zdají být dnes trochu unavený.
Umím perfektně číst no, normálně.
E, O--
- Nosíš brýle, že?
- Ano, ano; někdy.
- Nech mě je vidět, pokud je máte.
- Jsou taky trochu silné, tyhle brýle.
opravdu nepotřebuji jsou tak silné.
(smích) Myslím možná proto moje oči
jsou dnes trochu napjatí.
- Kolik jsi říkal, že ti je?
- 38, pane.
- Hm. Obávám se, že my nemůžu tě mít.
Ne svým zrakem.
Desátník dá máte výjimku.
Další, prosím.
(tiché kroky)
(voda stříkající na ruce)
- Ale když všechno ostatní je v pořádku pane,
nemohl jsem být považován na administrativní práci?
- Omlouvám se.
Existují i ​​jiné způsoby sloužit své zemi, víš.
Muže vaší vynalézavosti,
Jsem si jistý, že najdeš něco dělat.
Na rovnováze.
- Nejneobvyklejší scény dnes odpoledne ve sněmovně.
Burza vyhodila všichni makléři německého původu,
pak napochodoval centrální hala Westminster,
a požadoval internaci
ze všech žijících Němců na venkově.
-[Paní. Bellamy] Nemůžou že; je to v rozporu se zákonem.
Byli zatčeni?
- Ne, ne ne; policie jen stál opodál.
No, těžko bys mohl vinit je, předpokládám.
Je to nálada země.
- Je to děsivé.
(cinkání šálku)
Co udělal pan Asquith?
- Nic; nikde není vidět.
Místo toho je potkali Harry Dalziel; je radikál.
Promluvil k davu a řekl jim
byl přesvědčen, že existují
tisíce Němců žijící po celém Londýně,
připraveni zapálit město, pokud přijdou zeppeliny.
Nebyli to pekaři a číšníci
a holiči, že znepokojoval ho;
byli to lidé německého původu
ve vysoké sociální a státní správě pozice.
Měl by je všechny za sebou bary, jen pro jistotu.
- Nesouhlasíte s tím, že?
- Ach ne, ne; samozřejmě že ne.
Většina z nich jsou loajální Britové předměty, samozřejmě, že jsou.
Ale existují nebezpečných.
Jak je najdeme? (cinkání šálku)
- Byli by všichni tak nadšení kdyby nebyla Lusitania?
- Ano, ten akt barbarství
odrazil se na jim, díky bohu.
Ale ještě jsem to neřekl ty hlavní zprávy:
Koalice je nyní jistota.
Lloyd George dosáhl svého;
vyhodili Churchilla z admirality
a nabídl to Arthur Balfour.
- Ano, Rose?
- Dva pánové, aby vás viděli, pane.
- Ah, děkuji Rose.
Ukážeš je do do studia, Rose?
(kliknutím se dveře otevřou)
(šoupání kroků)
(dveře se skřípěním zavírají)
(kabát šustí)
(vzdálené klapání kopyt)
(tiché klepání na dveře)
- Pane Hudsone?
Ah Kde jsi byl?
Mistr byl hledám tě.
Pan Bonar Law a Mr. Arthur Balfour je tady,
a musel jsem jim to ukázat do studia sám.
- Proboha, měj byly podávány s čajem?
- Uh, ano, mají.
A paní Bridgesová poslala upe některé z nich pečivo
že pan Schoenfeld obeslal.
- Dobře, Rose.
(dveře se skřípěním zavírají)
Tak tedy, pane Hudsone, co jsi dělal,
odcházím a odcházím takoví nám?
Byl to Albert Schoenfeld naštvalo tě to, že?
- Ne, ne, nerozčiloval se mě; Nebyl jsem naštvaný.
Jen jsem šel ven na týdenní procházku, to je vše.
- Malá procházka? kam?
- Nikde.
- Nemůžeš nikam chodit.
- Dolů na nábřeží, to je vše, na závan vzduchu.
- Nevěřím ti.
Něco jsi vymyslel.
co to bylo?
-[Hudson] Pokud musíte víš, šel jsem dolů
do náborové kanceláře ve Scotland Yardu.
- Ty nikdy!
Ach můj bože já.
-[Hudson] Ne, to je všechno právo; můžete znovu dýchat.
Nevzali by mě.
- Doufal bych, že ne, opravdu!
Ve tvém věku?
- Je jich spousta mužů v mém věku.
- Nevydržel bys ani minutu.
- Děkuji, paní Bridgesová.
- Je mi líto, pane Hudsone.
ale cokoli tě přimělo myslet na něco takového?
- Stejné jako značky každý slušný člověk myslí;
touha dělat něčí povinnost za vlast.
Nepřítel byl odražen u Ypres.
zeptal se lord Kitchener na dalších 300 000 mužů
udělat finále tlačit na vítězství.
- To může být, ale kdyby přišli jsme se zeptat'
jako vy, jsme v a docela žalostný stav, věřte mi.
Nemyslím tím žádnou neúctu pro tebe, Angusi, ty to víš.
- No, co můžu dělat, Kate?
Nemůžu pro to plést ponožky jednotky jako vy; co můžu dělat?
Cítím se tak málo cenný,
co s kapitánem Jamesem a mladý Edward stále v uniformě.
- Na ně nezáleží.
Jsi stejně dobrý muž jako jsou, v cestě.
A jako užitečné, věřte mi.
Musíme nějaké mít muži se zastaví v domě.
Válka není celá nebojuje, víš.
A ty jsi ten vždycky nám to říkáš.
No, můžete se přidat speciální strážníci,
jako pan řezník Murphy.
Byl odmítnut pro jeho velmi křečovité žíly.
Teď je z něj zvláštní strážník.
(krabice na klobouky dutě bouchá)
(klepání vysokých podpatků)
(dveře se zavřely)
(klobouček klape)
(Hudson si odkašle)
- Oh, Hudsone, najednou byl dnes večer požádán o tanec,
takže se nezúčastním přeci večeři.
Kdybyste mohl nechat paní. Mosty vědí?
- Velmi dobře, slečno; měl jsi čaj?
- Ano, děkuji.
Víte kde? Paní Bellamy je?
- Ve studovně, slečno.
Pan Bellamy telefonuje, a madam je s ním.
- Chápu.
Oh, Hudsone?
- Ano?
-[Georgina] Víš? rozumíš gaelsky?
- Oh, (směje se) Jsem stydět se přiznat,
jen pár těch lepších známé fráze, slečno.
- No, co dělá coo-dig-rye znamená?
- Mohu to vidět, slečno?
Eh
Ach ano.
Ano, to je Cuidich 'n Righ.
Znamená to 'pomozte králi'.
Je to motto Seaforth Highlanders.
- Správně; jak věděl jsi?
- No, když jsem byl malý kluk,
Kdysi jsem vystřihoval všechny odznaky různých pluků
z časopisu s názvem Vojáku, slečno.
- Jsi úžasný, Hudsone. (Hudson se směje)
Co bychom bez tebe dělali?
Hudson?
- Slečno.
- Myslíte si to? je to frivolní
že by člověk měl jít tancovat
když jsou naši vojáci bojovat ve Francii?
- Naopak, slečno.
- Dobře.
Protože žena v klobouku obchod řekla, že si to myslela;
jen tanec, na který jdu do dnešní noci se dává
od dvoučlenné rodiny synové v uniformách,
jeden na dovolené z Francie,
a jeden na oslavu jeho provizi.
Jejich matka si to přeje užívat si života, dokud to jde.
Tedy, když člověk pomůže
aby je rozveselil a nechat je zapomenout.
- Docela, slečno; jakkoli vážná zprávy jsou ze zahraničí,
mladé dámy doma, jako vy, slečno,
může udělat tolik, aby držel krok duchy našich důstojníků
když přijdou domů do Londýna na dovolenou.
- Dobře, jsem tak rád souhlasíš.
-[Paní. Bellamy] Georgina?
-[Pan. Bellamy] Georgina.
Měl jsi dobrý den, má drahá?
- Obědval jsem s přítelem a pak šel nakupovat.
(pusinka smeká)
Vypadáš velmi vesele, strýčku Richard; má něco--
- Oh, Richard měl nějaké úžasné zprávy.
- Hudsone, pojďme nějaké sherry.
- No, jaké novinky? -[Hudson] Pane.
- No, dnes odpoledne, pane Bonar Law,
kdo je vůdcem konzervativní strana,
přišel do domu -
- A nabídl Richardovi místo
ve své nové koaliční vládě.
- Oh, úžasné!
Oh, strýčku Richarde.
-Tak přirozeně, já přijal post.
-[Georgina] No, to je taky o čase.
Teď možná vyhrajeme tato brutální válka.
Co přesně jsou budeš?
- Mám být civilním lordem admirality.
To znamená, že jsem zodpovědný pro vše od instalatérství
(Georgina se směje) v budovách admirality
ke stavbě obchodní přeprava.
- Bude tato koalice vládní práce?
-[Georgina] Ano, nebude
nekonečné strašné hádky mezi vámi?
- Ne, ne, myslím, že ne.
Sdružování všech našich zdroje musí být vítány.
Nyní můžeme uspořádat párty politika do pozadí
a pokračovat ve skutečné práci.
- James bude takový potěšilo pro vás.
- Ano, bude, ne?
-[Georgina] No, obávám se Musím jít nahoru a převléknout se.
- Musíš? jsme dát si šampaňské.
- Nemám čas; ale ty a Hazel musí nějaké mít.
- Ne, počkáme to s večeří.
- Oh drahá, nemůžu.
- Ty nejíš?
- Obávám se, že dnes večer ne.
Byl jsem pozván k Lady tanec swam-bol-den.
- Oh.
- Oh Hazel, jsem nemocný ze všech mých šatů.
Můžu si půjčit něco od tebe?
- Pojďme se podívat, ano?
- Víš, poslední čas, který dala,
dali jsme si limonádu a mačkali mouchové sušenky. (chichotání)
- Jsem zvědavý, co uděláš dostat dnes večer.
Nyní, pokud jde o šaty; je tam--
Ooh, tam je ta dlouhá fialová jeden se zeleným okrajem.
Myslíš, že bys mohl? zvládnout to?
Tak strašně dlouhý vlak.
(jemné kroky)
(cvaknutí dveří se zavřou)
-[Hudson] Mohu nabídnout své upřímně gratuluji, pane?
Vím, jak rád personál bude.
- Děkuji, Hudsone.
Čekání bylo dlouhé, ale nakonec stojí za to.
- Mohl bych vás požádat o radu o něčem, pane?
Také jsem hledal
nějaký příspěvek k jít do války, pane;
a když si to uvědomuji ozbrojené síly
nepřichází v úvahu, napadlo mě to
Mohl bych být k něčemu užitečný zvláštní strážník, pane.
Řada známých v mé pozici,
ostatní komorníci, pane, in takové domy -
- Zvláštní strážník, co?
Jaké hodiny by musíš být ve službě?
- No, ještě ne ještě jsem to prozkoumal, pane,
ale věřím, že bude čtyřhodinové směny v kuse,
a to jen v určité večery týdne.
- Hm.
Mohl bys to ještě zvládnout domácnost?
-Ach ano, pane.
Nikdy bych nic nedovolila do toho zasahovat.
- No, nemusím ti to říkat
speciály pravděpodobně ano mít to těžké.
Hrozivé davy v ulice, protiněmecké cítění.
Mohl bys jít domů s máš zlomenou hlavu.
- Znám nebezpečí; můžu starej se o sebe, pane.
- Ano, jsem si jistý, že můžete.
No, budeme se muset poradit Paní Bellamyová, samozřejmě,
ale nevidím žádné problémy.
Necháte to na mně.
- Děkuji.
Opravdu vám moc děkuji, pane.
- Oba jsme v teď válka, hudsone?
- Pane.
- Jak se opovažuješ, Richarde.
Jak se opovažujete!
Jednu minutu říkáš že je to moje práce
vypořádat se s Hudsonem nad jeho špionážní mánií;
on je moje zodpovědnost.
A další, kdy jsem otočený zády,
a dokonce i bez toho s laskavým svolením konzultovat se mnou,
dovolíš mu utéct a připojte se k speciálům!
- Teď se s tebou radím, Hazel.
- Už je rozhodnuto mezi vámi.
Nemůžeš se k tomu vrátit teď už to sluhové vědí!
Zaujal jsi mou pozici tento dům zcela nemožný.
- Samozřejmě, že ne; teď nemluv takové nesmysly.
Hudson ke mně přišel, protože potřeboval přispět
něco pro jeho vlastní klid,
dostat pryč od jeho morbidní pocity ohledně špionů.
- Oh, to přiznáváš teď, co?
- Ten pocit bytí vynechaný z věcí,
kterou jsem sám měl až do dnes odpoledne,
je něco ženského nemůže pochopit.
- Samozřejmě, že rozumím!
Ale Hudsonova první loajalita je do této domácnosti,
a umožnit mu utéct
a hrát si na policistu teď je to šílenství.
Podívejte, s vaší novou schůzkou,
budeme muset udělat a hodně zábavy,
a s Edwardem pryč my potřebuji ho víc než kdy jindy!
Chudák Rose a Daisy budou odešel s veškerou těžkou prací.
- Když zapřeme Hudsona tato svoboda,
bude chodit z tohoto domu,
a nebudeme mít komorník vůbec.
(dveře se zavřely)
- Pss.
- Oh, říkám! (smích)
- (smích) No, moje kamaše nejsou tak docela
tak přiléhavý střih jako já doufal bych. (směje se)
- Oh, ale hodí se ty, ne?
- Co je to za věc pro, pane Hudsone?
- Tomu se říká a obušek, Ruby.
- Mlátit lidi hlava s?
- Jen když se budou chovat špatně sami.
- Co ještě udělal dávají ti?
Ach ano, pěkná náramek.
Jo a píšťalka! (směje se)
(Pan Hudson se směje)
(pípnutí pípnutí)
(všichni se smějí)
- A malá kniha pravidel a předpisy.
Vy holky možná ano mít zájem slyšet
přísahu, kterou jsem musel přísahat.
Ano, tady to je; četl jsi to ven pro ně, paní Bridgesová.
- Ne, ne, pane Hudsone.
Říkáš to, stejně jako udělal jsi u soudu.
To je to, co chceme slyšet.
- Mám?
Oh, velmi dobře. (pročistí hrdlo)
Já, Angus Hudson, přísahám
Budu dobře a skutečně sloužit
náš suverénní vůdce, král,
v kanceláři speciální strážník
pro farnost Westminster,
bez strachu a náklonnosti, zloba nebo zlá vůle;
a že budu, k nejlepší z mých sil,
způsobit zachování míru a zachovalé,
a zabránit všem přestupkům proti osob a majetku
poddaných jeho veličenstva.
- No, to je moc hezké.
- Buď zticha; nemá ještě hotovo.
- Oh, promiň.
- A když budu pokračovat zastávat zmíněný úřad,
Udělám to nejlepší moje dovednosti a znalosti,
plnit všechny povinnosti toho věrně
podle zákona.
- Velmi důstojně.
(hodiny zvoní)
- Ano.
Oh, dobré nebe, to je ta doba?
Musím být na cestě.
- No, kde jsi jdeš, pane Hudsone?
- No, já jsem číslo jeden okres, divize B.
Nejprve musím nahlásit,
na gener-road policejní stanici,
a pak věřím, že jsem bude ukázáno
požární věž ve Fulhamu.
To je pozorovací stanoviště požáry a podezřelá světla.
- Oh, raději si pospěšte, nebo začnou bez tebe.
- Dobře, teď buď velmi opatrný
u nás nejsou žádné trhliny výpadek, paní Bridgesová.
- Nebojte se, pane Hudsone.
[Daisy] Oh, sbohem, pan Hudson; hodně štěstí!
- Děkuji, Daisy, Ruby.
- Teď půjdeš opatrně.
- Budu, paní Bridgesová.
Nedělej si starosti, drahá. (tloukání motoru)
(hodiny tikají slabě) (Paní Bridgesová si povzdechne)
(kliknutím se dveře otevřou)
- Richarde, děkuji za květiny; jsou milí.
(pusinka smeká)
Nebylo potřeba.
Dostal jsem docela smutný dopis.
Smutné pro Georginu.
„Vážená paní Bellamyová,
„Myslel jsem si to nejlíp abych ti napsal
„a ne samotné Georgině
„Abych ti řekl hořkou zprávu
„že můj syn Dennis byl minulý týden zabit ve Francii,
„Pouze dva dny poté jeho příchod.
„Byl zasažen puškou kulka u Festuberta
"a okamžitě zemřel, bez utrpení,
„Modlete se, ať je to pravda.
„Píšu ti, koho Georgina mluvila nejvřeleji
"u příležitosti našeho setkání,
"protože to víš lépe než já možná,
„její skutečný rozsah city ​​k mému synovi,
„Ať už byly hluboké nebo ne.
„V tomto světle možná mohl bys sdělit
„zpráva o jeho smrti.
„Můžu jen pro sebe říct, že jsem vděčný
„To Dennis dokázal pořídit snímek
"tak okouzlující dívka s ním
"přes poslední dny jeho života.
"S úctou, Elizabeth Kemp."
- Georgina byla zamilovaná s tím klukem?
- Nevím.
Potkal jsem ho jen jednou, den před odjezdem.
Přinesl mi nějaké tulipány.
(klapky zavřené) (dívka se směje)
Je tu Georgina.
- Chceš, abych zůstal?
- Ne, udělám to sám.
- Dobře; budu mít spousta práce.
Budu ve studovně.
- Georgino, mohla bys? pojď dovnitř a posaď se...
- Mohu představit James Marriott?
Pojďte dál, nestyďte se.
Tohle je paní Bellamy, moje nevlastní bratranec sňatkem.
- Jak se máš?
-[Paní. Bellamy] Jak se máš?
- A můj strýc, pan Bellamy.
- Jak se máte, pane?
- Jak se máš?
-[Georgina] James má právě dostal provizi
v Seaforth Highlanders.
Vydechli jsme dnes odpoledne
přečtení pluku dějiny.
- Pro Georginu je to velmi nudné, ale trvala na tom, že přijde.
- Vůbec ne.
James četl historii v Cambridge
než vstoupil do armády.
- Jak zajímavé.
Em, můžu tě dostat? drink, Marriott?
- Děkuji mnohokrát, pane.
-[Daisy] Rose?
[Rose] Hm?
-[Daisy] Pokud pan Hudson se spojil,
a šel dopředu,
myslíš, že by mohl zabil jsi někdy někoho?
- Ne svým zrakem.
- Myslí zabít chladnokrevně, Rose.
Víš, napíchni bajonet
v něčí břiše a otoč to dokola.
- Vím, co tím myslí, Ruby,
a nechci přemýšlej o tom.
- Oh, ale musíš, Rose.
Chci říct, trénují mého Eddieho zabít
právě v tuto chvíli; a chci vědět,
když na to vlastně přijde,
jak můžete stisknout spoušť a
po čem se cítíš?
- Jo, jak se cítíš?
- No, já nevím; nemá cenu se na mě dívat.
Chci říct, je to jednoduché, ne?
Zabij nebo se nechej zabít; Hunové nepřemýšlej o tom dvakrát.
- Předpokládám, že pokud jen pusť zbraň
a ty nevidíš padající osoba.
- Kapitán James zabil muže.
Já to vím, protože jsem to slyšel mluví o tom nahoře.
- Ach jo, no, je pro ně jiné, že?
Chci říct, je to důstojník; očekává se od něj,
ale můj Eddie je jiný.
- Váš Eddie bude muset udělej to taky, až půjde.
Buď zticha a rozlušti to, a pokračujte v navíjení.
(klepání na dveře)
- Oh!
Co to je?
- Lepší pohled.
- Ne, Rose, nedělej to běž ke dveřím!
Pan Hudson by neměl nech nás takhle o samotě,
ne v noci.
(klapnutí zámků dveří)
- Pane Schoenfelde!
Co se proboha stalo?
- Pusťte nás dovnitř, prosím.
-[Paní. Bridges] Kdo je tam?
- To je pan Schoenfeld!
-[Paní. Bridges] No, co chce
v tuto noc?
- Je se svou ženou a syna a jsou těžce zraněni.
Můžeš přijít?
-[Paní. Bridges] Oh.
Ach, milostivě, co se stalo?
Pojď dovnitř; Rubín, běž si pro vodu
vykoupat tyto rány.
-[Pan. Schoenfeld] To je v pořádku.
- Rose, vezmi si pár vláken a nějaké obvazy.
Tady, má drahá, sedíš tam.
-[Pan. Schoenfeld] Děkuji.
- Je to v pořádku?
- Ano, děkuji.
- Proboha.
- Řekni mi, co se stalo?
- Celý dav lidí.
Nahráli obchod, rozbili okna,
porazili nás a pak oni ukrást všechno,
zapálili to,
a musíme běžet pro naše životy.
- No, jaký druh lidí?
- Angličané.
[Rose] Proč?
- Nevím.
- Říkají nám příšerná jména.
V davu jsem viděl tváře že sloužím; moji zákazníci.
Říkám jim, že já nejsem Němec.
Říkám jim, co nesnáším Němci ano.
- Ne, prosím.
Mohl bys nejdřív pomoct klukovi?
Vidíš, kam ho kámen zasáhl?
- Ano; no, vstávej stůl, to je ono.
- Myslí si, že jsme špióni.
Myslí si kvůli jménu...
Nemohu popřít, to je německé jméno,
ale jsem naturalizovaný Britský předmět.
Mám stejná práva jako ty.
Možná mluvím s malý přízvuk
protože bydlím blízko komunita s německými lidmi,
z dob mého otce.
Ale Wilfred, můj syn, on je druhá generace,
a přesto ho porazili.
- Tady, pane Schoenfelde.
S námi jste v bezpečí.
- Dennise jsem nemiloval.
Odmítám se nechat padnout zamilovaný do některého z nich
protože nechci oplakávat je.
- Ale dovolil jsi jim, aby tě milovali.
Většinou jsou velmi mladí a velmi vyděšená,
a přilnou k tobě z lásky.
Jak můžeš být lhostejný k nim?
Předstíráš, že je miluješ.
Dáte jim fotografie a poslat je pryč
s polovičními sliby a očekávání--
- Oh, ty se zlobíš.
Nezlob se na mě.
- Nejsem naštvaný.
Snažím se to pochopit.
- Všichni mí přátelé to cítí stejně.
Chceme jen chránit sebe.
- Ze smutku?
Nemůžeš.
- Proč ne? je to špatně?
- Je to zbabělost.
- Co je tak odvážného? o čelit smutku
a strach, když nemusíš?
Není lepší zůstat veselý? a usmívat se kvůli nim?
Půjdu za jeho matkou.
slibuji.
(kliknutím se dveře otevřou)
(dveře se zavřely)
(dveře se vrzáním otevírají)
- Oh, pane Hudsone, děkuji Bože, jsi v bezpečí doma.
Mysleli jsme, že musíš byl zraněn nebo tak něco.
- No, proč bych měl být?
- No, pouliční rvačky, nepokoje a rabování!
- Oh, pojďte, paní Bridgesová;
nejsou žádné nepokoje a rabování.
Ulice jsou bezpečnější než když byly zapáleny.
Nečetli jste dnešní noviny?
Zločinec se stal patriotem,
a to jsem jen zmiňoval Pane Gillespie právě teď, když...
co je to?
[Rose] Jejich obchod byl napaden.
-[Ruby] Ano, okna rozbitá.
- A ženy vzaly všechno chleba pryč v kočárcích.
- A když skončili, rozsvítili to.
- Mysleli si, že jsou špióni.
- Kdo to udělal?
- Lidé jako my; Angličané.
- Přišli jsme sem útočiště, pane Hudsone.
Nikde nebylo.
Moje žena Maria a můj syn Wilfrede, vidíš, my...
- Em, mám si vzít tvůj? kabát, pane Hudsone?
A jak hlídka dopadla?
[Ruby] Ano, co udělal vy ano, pane Hudsone?
Šel jsi nahoru na požární věž?
- Dnes večer byl pan Hudson první noc ve službě
jako zvláštní strážník.
- Ukázali nám oheň věž, ano, Ruby.
- Tak co jsi udělal?
- Eh, byli jsme pověřeni hlídáním
elektrárna ve Wandsworthu.
[Daisy] Děje se něco?
- Eh, ne, ne, věci byly docela klidné,
jak se ukázalo.
- No, díky bohu nebyl jsi nikde poblíž
obchod chudého pana Schoenfelda.
- Co čekali stát se
v této elektrárně, Pane Hudsone?
Čekali, že to tak bude napadeni německými špiony?
- Maria.
- Ne, chci vědět proč speciální strážníci
hlídali pokojně elektrárny
když mohli být venku v ulicích
zabraňující běžnému Britové
od chovat se jako zvířata a divoši.
- Je naštvaná, pane Hudsone;
byly tam speciální tamní strážníci.
Viděl jsem je, dělali své nejlépe ovládat dav.
Ale někdy jsou udeřit přes hlavu
běžnou policií omylem.
-Myslím, že najdeš, paní Schoenfeldová,
že po těchto nepokojích,
ke kterému se musím přiznat o ničem neví,
budeme trávit více času hlídkování v ulicích.
A já si to evidentně nepřeji bránit, co se stalo,
ale tohle si musíš uvědomit velká vlna nepřátelství
je z velké části výsledkem potopení ponorkou
neutrálního Američana parník Lusitania.
- Ach ano, Lusitania--
-[Hudson] Akt hrubé barbarství.
- Očividně vám to nebylo řečeno
co nám bylo řečeno o Lusitánii.
- Maria, nedělej to!
- Že to neslo ženy a děti a Američané,
Ano; ale skrývá paže a kanadské jednotky níže.
ty jsi to neslyšela?
- Saturace, propaganda;
proč s nimi mluvíš takoví lidé?
Jsou to naši přátelé.
Vzali nás dovnitř když jsme potřebovali pomoc.
- Zbraně? Kanadští vojáci? Ó.
Nikdy bychom nic takového neudělali.
Mohli bychom, pane Hudsone?
Ne Britové.
- Ne, paní Bridgesová, nechtěli bychom;
ale to je to, co by člověk chtěl očekávat, že o nás nepřítel řekne
ospravedlnit strašlivý čin.
- No, budiž může, pane Hudsone,
kde budou spát?
Mladý Wilfred skoro padá.
- No, mohl Eddieho pokoj, že?
- Ach ano, předpokládám, že mohl.
A pan a paní Schoenfeldovi mohli bychom mít náš pokoj a my...
- A teď hned, jen minutku!
Rose, spíš děláš příliš mnoho předpokladů.
budu se muset poradit mistr.
- Musí jít na policii
a nahlásit škodu na jejich majetek.
- Jak jsem si myslel, pane.
- Co se s nimi potom stane?
- Budou v bezpečí první věc;
dokud tohle všechno neutichne.
Jsou naturalizované britské předměty;
zůstanou svobodní.
Pokud to nebude považováno za bezpečnější aby byli internováni.
- Internovaný?
Dát za ostnatý drát?
- Ne, není to tak špatné jak to slovo napovídá.
Shromažďuji tyto tábory jsou docela slušně vedeny,
a budou venku cestou ublížení.
Mohou být těmi šťastnými.
Musíte je přesvědčit z toho Hudsone.
- Ano, pane; mám poslat jsou na cestě najednou?
- Ne, Hudsone.
Pokud jsou šokováni a zraněni,
musí zůstat přes noc.
Mohou mít můj pokoj, v případě potřeby.
- Dobře, Hudsone.
Mohou zůstat přes noc.
- Pane.
-[Pan. Bellamy] Ale nejdřív věc po ránu,
musí jít na policii.
- Velmi dobře, pane.
(dveře se vrzáním otevírají) (cvaknutí dveří se zavřou)
- Chudáci čerti.
- Ano.
Nedokazuje to můj názor,
že jakmile se začnete kroutit mysli lidí s propagandou,
umí i Angličané chovat se jako divoká zvířata?
- Co se stane s chlapcem?
- No, předpokládal bych jde s tebou.
- Nebo do chudobince.
- Nerozdělili by se nás, Maria.
- Ne.
Tak tedy od tebe jsou tak sebevědomí,
neztrácejme čas.
- Pomůžu vám, slečno.
- Maria!
- Mistr ti řekl zde může strávit noc.
- Děkuji.
Protože stejně musíme jít,
proč bychom měli mít nepříjemnosti ty dále?
Pojď, Wilfrede.
- Maria, nebuď hloupá.
- Hloupý?
Oh, koho nazýváš hloupým?
Jste to vy ten hloupý,
s tvým stupidním anglickým odznakem!
Copak nevidíš; ty klameš nikoho.
Nechtějí tě, tito laskaví lidé.
Dáte jim pocítit nepříjemný;
podívej se na ně, jak se na tebe všichni dívají.
A vašemu synovi nevěří.
Tak ať si vezmou své chleba od anglických pekařů
jestli nějaké najdou.
(těžké kroky)
- Oh, vsadím se, že jsi rád
vidět zadní stranu jim, pane Hudsone.
kdo ví?
Možná to spálili dům dolů během noci.
(řinčení nádobí)
(klepot nádobí)
(klapky zavřené)
(veselá orchestrální hudba)